‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Oprește-te!
‎Spune-mi…
‎când se întoarce Jabroot.
‎Da, stăpâne.
‎- Cum ai făcut asta, Tiuri? ‎- ‎Nu știu.
‎Cum să nu știi?
‎Când am pierdut Călăreții Roșii ‎în Mistrinaut în ceață... tu ai făcut-o?
‎Nu știu.
‎Călugării aceia. Știu că tu ai fost.
‎Nu pentru că am văzut, ‎ci pentru că am simțit puterea.
‎Dar cum?
‎Vrei să tot spun că nu știu?
‎Pot continua să spun că nu știu.
‎Abatele a zis că e din interior.
‎Eviellan, asta e?
‎Chiar nu știi nimic, nu?
‎Aici e?
‎Te îndrepți spre nord?
‎Ești hotărât să duci scrisoarea, nu?
‎Regele Favian se va bucura.
‎Oare cât să-ți dea o recompensă?
‎Doar asta ai în cap?
‎Răspunde.
‎Mi-ai furat calul și m-ai dat tatălui tău
‎ca să-ți găsești ruta.
‎Acum o să uiți de ea?
‎Ruta nu merge nicăieri, nu? Aia da.
‎Noi doi, Tiuri, o simt deja.
‎O să fim de neoprit!
‎Chiar ești...
‎Convingătoare? Insistentă?
‎Am dreptate.
‎Nerușinată.
‎Să înțeleg că da.
‎Nu e bine.
‎Poate că oamenii ăștia nu merită cai.
‎Poate sunt o bandă de proscriși nemiloși.
‎- La asta te-ai gândit? ‎- Nu-i putem fura.
‎Parcă eram cavaleri.
‎Nu până nu-l returnăm pe Tiuri.
‎- Ristridin a zis să-l ajutăm. ‎- Tata a zis că e trădător.
‎- Și tu ai zis că tatăl tău minte. ‎- Ba nu.
‎Ba da. Ai spus că e un mincinos.
‎Am zis că se pricepe la minciună.
‎Asta nu înseamnă că e mincinos.
‎De fapt...
‎- Da, sincer... ‎- Nu e...
‎- Nu, am zis... ‎- Nu contează.
‎Nu înțelegeți?
‎Lui Ristridin, Fantumar și celorlalți ‎nu le pasă de noi.
‎Dacă-l avem pe Tiuri, ‎avem cu ce să negociem.
‎Nu-l putem prinde fără cai.
‎Alianor?
‎Alianor, așteaptă.
‎Urcați-vă!
‎Urmați regina. Nu e protejată.
‎Alianor?
‎Cu grijă, sire!
‎Fratele tău va fi dezamăgit ‎dacă marfa e stricată.
‎Nu e de glumit cu siguranța ta, Majestate.
‎Singurul risc ‎pentru siguranța mea ești tu.
‎În aceste păduri sunt ‎personaje dubioase.
‎Am vânat aici toată viața...
‎și cel mai dubios personaj întâlnit ‎e tatăl tău.
‎Să știi că voi protesta în fața regelui ‎foarte vehement.
‎A fost nepăsător, nepoliticos și planul...
‎Te rog...
‎nu.
‎Nu sunt supărată pe tatăl tău ‎sau pe planul lui.
‎Ci că nu m-am gândit eu prima.
‎- Doamnă, ce faceți? ‎- Nu fi așa rușinos.
‎Noi doi suntem niște pioni ‎ce vor fi sacrificați într-un joc politic.
‎Acum e rândul meu.
‎- Va fi al tău în curând. ‎- Doamnă...
‎Deci sfatul meu e ‎să profităm de ocazie cât putem.
‎Nu pot să iau parte la așa ceva.
‎Vino și tu.
‎N-am fost niciodată bun la înot.
‎Dacă ai probleme...
‎te salvez eu.
‎Dar ești prea plin cu aer cald ‎să te îneci.
‎Ți-ai udat părul?
‎Da.
‎Deci soția șamanului a avut un copil...
‎iar copilul a dispărut?
‎Da, stăpâne.
‎Îi vei găsi, Jabroot.
‎Și îi vei băga în mormânt.
‎Ești sigur, stăpâne?
‎Războiul s-a încheiat.
‎Poate acum se poate încheia și măcelul.
‎Fiecare luptă purtată...
‎fiecare viață luată...
‎a fost în numele păcii.
‎Și, totuși, lumea suferă.
‎Când va veni luna sângerie...
‎suferința se va sfârși.
‎Pentru tine, pentru mine, pentru toți.
‎Trimite vânători.
‎Răscoliți ținutul ‎să-i găsiți pe soția și fiul șamanului.
‎Nimic nu trebuie să ne stea în cale.
‎Avem noroc.
‎Au spus că barca merge până la Berlan.
‎În două zile suntem în Unauwen.
‎Zi-mi cât costă.
‎Lasă prețul. ‎Tu ți-ai făcut partea, acum mi-o fac eu.
‎Hai!
‎Țineți pungile la vedere.
‎Primim orice: aur, argint, chiar și cupru.
‎Dacă nu ai nimic, nu te urci!
‎Salutări, căpitane!
‎Ce navă frumoasă comanzi!
‎Lasă vorba, arată-mi banii.
‎Nu preferi recompensa ‎pe care prințul Viridian ți-o va da
‎dacă ne ajuți ‎să îi aducem acest dar superb?
‎N-are bani, dă-o la o parte, ‎și pe el la fel.
‎Deci nu te interesează asta?
‎De unde știu că nu ne va ucide în somn?
‎Eviellan.
‎Râde ciob de oală spartă, escroc ce ești.
‎Doamna merge în cabina pasagerilor, ‎calul la sabord, iar tu mergi cu el.
‎Nu doarme cu animalele.
‎Atunci nu vine.
‎Nu-mi pasă unde dorm. Hai!
‎Ai grijă, domniță.
‎Și tu la fel.
‎- Să mi-l dai când ești pregătită. ‎- Ce?
‎Inelul meu.
‎Habar n-am despre ce vorbești.
‎Ca să vezi! Tiuri se maturizează.
‎Animalele jos!
‎- Vin după tine. ‎- Îmi ascund borseta.
‎Dacă e bun pentru mine, e și pentru tine.
‎Nu mi-e frică.
‎Bine.
‎Fiindcă pot face magii.
‎Mulți pot face magii.
‎Milou?
‎Slavă Domnului!
‎Aici erai.
‎Scuze de deranj, doamnă.
‎Pot să fac magii, nu?
‎Pot face să dispară barca.
‎Bineînțeles că poți, dragă.
‎Tu poți face magii?
‎Poate.
‎Poate face magie.
‎Mergeți în Unauwen?
‎Din păcate, da.
‎Soțul meu vrea să vadă ‎revenirea triumfătoare a lui Viridian.
‎Îl admiră mult.
‎Eu...
‎Sper să n-avem probleme.
‎Crezi că vor fi?
‎Cine știe ce vrea de fapt Viridian?
‎Dar, dacă vine în pace...
‎de ce nu și-a demobilizat armata?
‎Haide, magiciană mică! ‎Să-l găsim pe tatăl tău.
‎Cât mai durează până putem fura caii?
‎Când sting lumina și se culcă.
‎Îmi îngheață dosul aici.
‎Spune o poveste, Fol.
‎Câți ani crezi că avem?
‎O să-ți placă poveștile lui Foldo. ‎Sunt de groază.
‎- Nu e așa? ‎- Sunt adevărate.
‎Asta le face de groază.
‎Niciuna nu e mai adevărată...
‎decât povestea lui Amaris...
‎și magia care o posedase.
‎Nu există magie.
‎Nu suntem în Eviellan.
‎Dacă ești un om ‎prin care magia poate curge,
‎nu vei ști decât când te-a cuprins.
‎Asta a pățit...
‎lui Amaris.
‎Avea opt ani...
‎și locuia într-o căsuță, în inima pădurii,
‎cu mama ei care o iubea mult.
‎Într-o zi, ieșise să adune lemne de foc.
‎Când s-a întors acasă, se întunecase.
‎Iar căsuța era ciudat de tăcută.
‎Fără foc în șemineu...
‎fără tocană în oală.
‎Amaris a strigat: „Mamă”?
‎Și vocea mamei a răspuns: ‎„Sunt în pivniță.”
‎Asta era ciudat.
‎Pivnița lor era întunecată și rece ‎și nu suportau să meargă acolo.
‎Mama ei a zis: „Am găsit ceva.
‎Vino să vezi!”
‎Amaris a aprins o lumânare mică.
‎A deschis ușa pivniței...
‎și a coborât.
‎Lumânarea ei abia străpungea ‎groaznicul întuneric.
‎„Nu-ți fie teamă, copilul meu”...
‎s-a auzit vocea mamei ei în întuneric.
‎Când Amaris a ajuns la capătul scărilor...
‎Când a simțit pământul rece ‎și ud sub picioare...
‎lumânarea s-a stins.
‎Și atunci...
‎a auzit.
‎Ce a auzit?
‎Ușa de la intrare...
‎care se deschidea la etaj...
‎și vocea mamei ei...
‎spunând...
‎„Amaris, am ajuns acasă.”
‎Ce a făcut Amaris?
‎N-a putut face nimic.
‎Fiindcă orice era acolo jos o prinsese.
‎În sfârșit, Amaris și-a găsit vocea.
‎„Mamă, în pivniță! Vino!”
‎Iar mama ei s-a grăbit ‎să coboare cu o lumânare.
‎Dar fetița ei dispăruse.
‎A dispărut pe vecie.
‎- Unde? ‎- Nimeni nu știe.
‎Dar e acolo undeva…
‎singură.
‎Deci când mai mergi prin pădure ‎și simți...
‎că te privește cineva...
‎să ai mare grijă.
‎Ar putea fi magia...
‎care așteaptă... să te ia!
‎Plângi?
‎Taci!
‎Tiuri?
‎Oamenii vorbesc despre ce va face ‎Viridian când ajunge acasă.
‎Poate scrisoarea asta ‎e și mai importantă decât credeam.
‎Știu că e importantă. Am știut mereu.
‎Da, dar recompensa noastră s-a mărit.
‎- Iar începi. ‎- Ce vrei să spui?
‎Nu totul e legat de bani.
‎Nu totul e legat de ce îți iese ție.
‎Acum începi tu.
‎Dacă toți s-ar gândi doar la ei, ‎lumea ar fi îngrozitoare.
‎Lumea e îngrozitoare.
‎Atunci depinde de cei ca noi ‎să facă ceva.
‎Sau poate nu ai curajul necesar.
‎- Nu mi-e frică de nimic. ‎- Ba da.
‎De aceea ești aici.
‎Te gândești la recompensă, ‎în loc să-ți găsești mama.
‎- Te-au stricat călugării. ‎- Ești mai speriată decât mine.
‎Și asta spune ceva.
‎Ți-e teamă că atunci când o găsești…
‎nu va fi cum îți dorești.
‎Sau mai rău…
‎tu nu vei fi cum își dorește ea.
‎Priviți!
‎Slupor Vrăjitorul!
‎Necromant din Lumea de Dincolo!
‎Vă rog să fiți generoși,
‎căci am studiat magia neagră ‎a acelui ținut blestemat.
‎Îi știți numele bine,
‎dar puțini îl pomenesc.
‎Eviellan!
‎În călătoriile mele...
‎am văzut șarpele morții!
‎Am băut din râul sângelui!
‎Și am vorbit...
‎cu șamanul răzbunător ‎ucis de prințul Viridian.
‎Și acum vocile lor strigă după răzbunare!
‎Găsiți băiatul! Căutați peste tot!
‎Călăreții Roșii!
‎Căutați peste tot!
‎Ascunde-te!
‎- Unde e băiatul din Eviellan? ‎- E cu calul!
‎Unde e?
‎Ia-l pe Ardanwen! Trebuie să coborâm.
‎Nu pleci nicăieri.
‎Am crezut că ești... o simplă neplăcere.
‎Dar ai devenit...
‎o pacoste imensă.
‎- Vă rog, ce faceți? ‎- Pe aici!
‎Ardanwen, stai!
‎Încetinește!
‎Pot să întreb...
‎de unde ai talismanul ăsta?
‎A fost al tatălui meu.
‎Sângele șamanului.
‎Tatăl meu a fost șaman?
‎Tu ai întrebări, eu am răspunsuri.
‎Mai întâi...
‎Trebuie să scăpăm de aici.
‎Nu știi niciodată ‎când ai nevoie de o ieșire rapidă.
‎- Ai fost urmărit de Călăreți? ‎- Mai rău.
‎Public care își dorea banii înapoi.
‎Știu că ești acolo!
‎Trebuie să plecăm.
‎Nu s-a terminat!
‎- Unde sunt Lavinia și Ardanwen? ‎- Urcă!
‎Ce e?
‎Păi...
‎Sângerez.
‎Te-am prins, băiete.
‎Pe curând, Tiuri!
‎Mulțumesc pentru cadoul de despărțire!
‎- Trebuie să ne oprim. ‎- Taci! Calmează-te.
‎Trebuie să o găsim pe Lavinia.
‎Nu știu să înot!
‎Ce s-a întâmplat?
‎Calul tău nenorocit era să mă omoare.
‎La asta se pricepe.
‎Ești rănit?
‎Ardanwen.
‎Nu poți călări.
‎Trebuie să oprim sângele.
‎E o peșteră mai încolo ‎cu ierburile necesare pentru rană.
‎- Să ne grăbim, să nu ne prindă. ‎- Stai!
‎Tu cu ce te alegi?
‎- Lavinia, te rog. Mi-a salvat viața. ‎- Știu. Dar de ce?
‎Ai sânge pur de Eviellan. Știu sigur.
‎Eu sunt doar un discipol al culturii tale.
‎Cu față vopsită și trucuri ieftine?
‎Mai degrabă un escroc.
‎Ești cinică. Bine. Eroii au nevoie de unul ‎să-i țină cu picioarele pe pământ.
‎Crezi că el e erou?
‎Da. Se apropie un întuneric.
‎Va înghiți tot.
‎Când va veni, ‎un singur lucru îl poate opri.
‎Te uiți la mine.
‎Când se adună norii de furtună, ‎un erou se va ridica
‎cu puterea de a-l înfrunta.
‎Tu ai sânge de șaman, Tiuri.
‎Tu ești acel erou.
‎Trebuie să plecăm.
‎Ca să fie clar, e complet nebun. Știi, nu?
‎Îmi placi, domnișoară.
‎Îmi placi mult.
‎Haideți!
‎N-avem vreme de pierdut.
‎Cine e cuminte?
‎Trebuie să ne grăbim.
‎Dacă trebuie să fur calul ăsta, ‎vreau să știe că am intenții bune.
‎Îl călărești, Foldo, nu te însori cu el.
‎Nici eu nu vreau să fac asta. ‎Dar Iona zice bine să-l găsim pe Tiuri.
‎De ce? Ca să-l predăm lui Fantumar?
‎Plecați!
‎Hoții!
‎Luați un cal!
‎Mișcați-vă!
‎Infractorilor!
‎Ăla era calul meu!
‎Furați de la un bătrân!
‎Prin ploaie și zloată, sânge și nea
‎Iată-l pe celebrul Jussipo cum călărea
‎Iar frățiorul lui enervant îl însoțea
‎- Tu taci vreodată? ‎- ‎Îți va plăcea continuarea.
‎Iona e gata de duel mereu
‎Foldo nu poate fi prostit nicicum
‎Și în urma lor un prost călărea un catâr
‎Nu e amuzant.‎ ‎Și nu e catâr.
‎Îți iau calul, Piak.
‎- Ba nu. ‎- Ba da. Ăsta e prea mic pentru mine.
‎Ar fi trebuit să furi ceva mai mare, nu?
‎- Eu zic să ne oprim. ‎- Eu zic să nu.
‎Am călărit toată noaptea.
‎Și suntem mult în urmă, deci continuăm.
‎Demult, am luptat în războaiele Eviellan.
‎M-a costat tinerețea și nevinovăția.
‎Dar am obținut ceva în schimb, ‎am înțeles adevărata putere a Eviellan.
‎Putere ce o simt în tine, Tiuri.
‎Unde mergem?
‎Unde nu ne va găsi nimeni. Repede.
‎Dacă Tiuri e eroul din legendă,
‎mama lui trebuia să știe.
‎De ce n-a zis nimic?
‎Ca să-l protejeze.
‎De destinul lui.
‎Dar acum l-a găsit și nu există scăpare.
‎Tiuri.
‎Repede, pe-aici!
‎Întinde-l aici.
‎Găsești apă în oală.
‎Peșterile astea sunt străvechi.
‎De dinainte să existe Dagonaut...
‎sau Unauwen.
‎Dinainte de cavaleri și regi.
‎Când era un singur ținut.
‎O singură putere.
‎Eviellan.
‎Da.
‎Aici a fost mereu loc de vindecare.
‎Va fi în siguranță aici.
‎Ne trebuie sânziană și coada șoricelului.
‎Le vei găsi la marginea pădurii.
‎Ce mai aștepți?
‎E în regulă.
‎Fă ce spune.
‎Nu stau mult.
‎Fii cu ochii pe el.
‎Mineralele îți stăpânesc puterea ‎în timpul ceremoniei.
‎Ce ceremonie?
‎Nu înțeleg.
‎Exact.
‎Puterea asta trebuie înțeleasă ‎ca să fie controlată.
‎Nu toți cei născuți cu darul ‎știu să-l folosească.
‎Pentru a folosi puterea, ‎trebuie s-o stăpânești mai întâi.
‎Și prin ceremonia asta mă voi vindeca?
‎Prin ceremonia asta se va vindeca lumea.
‎Mulțumesc zeilor că mi te-au trimis mie, ‎și nu lui Viridian.
‎Dacă te-ar consuma…
‎sarcina ne-ar fi imposibilă.
‎Să mă consume?
‎Șamanii din Eviellan ‎n-au fost doar eliminați.
‎Mai întâi, ‎nobilul nostru prinț le-a furat puterea.
‎A smuls-o din sufletele lor ‎ca să și-o însușească.
‎Dar cel mai mare premiu ‎i-a alunecat printre degete.
‎Tu.
‎„Le-a smuls-o din suflet”?
‎Da, e posibil ‎pentru cei care au studiat așa ceva.
‎Puterea...
‎poate fi transferată ‎de la o persoană la alta.
‎Fiindcă puterea însăși e importantă.
‎Nu vasul care o stăpânește.
‎Mai ales dacă vasul e nedemn.
‎Lavinia!
‎E prea târziu pentru asta.
‎Lavinia!
‎Și acum vom începe!
‎Lavinia!
‎- Am reușit! ‎- N-ai făcut nimic.
‎Iona a făcut-o.
‎- La naiba, e doar fata. ‎- Vezi?
‎Dacă o făceam eu, era Tiuri.
‎Zise idiotul ce a furat un catâr.
‎- Nu e un catâr. ‎- Scuze.
‎Mai tăceți și dați-mă jos!
‎- Desigur. ‎- Stai.
‎Unde e Tiuri?
‎Habar n-am cine ești, fată, ‎dar nu-ți spun nimic până nu mă dai jos!
‎N-avem timp, Tiuri e în pericol.
‎Da, e în pericol!
‎Din cauza noastră. ‎Noi suntem cavalerii periculoși.
‎Pe bune, Arman. Ești jalnic.
‎- Nu-mi spune așa! ‎- Ce preferi?
‎Alo!
‎Da, desigur.
‎Acum spune.
‎Unde e Tiuri?
‎Nu vă mai holbați atât! După ea!
‎Nu va dura mult să-mi dai puterea, Tiuri.
‎Focul o va elibera ‎din trupul tău nevrednic.
‎Și când va fi liberă, ‎o pot consuma în sfârșit...
‎și voi deveni eroul ce tu n-ai putea fi.
‎Lavinia!
‎Tiuri!
‎Lavinia!
‎Nu arată bine.
‎Tiuri!
‎- Tiuri! ‎- Lavinia!
‎- Trebuie să-l ajutăm. ‎- Tiuri!
‎Nu putem intra.
‎Arde-i carnea!
‎Eliberează-i puterile!
‎Folosește-o!
‎Folosește-ți puterea să te salvezi.
‎Nu!
‎Gata!
‎Puterea e în mâinile mele.
‎Ce?
‎Nu e posibil.
‎Nu!
‎Ai reușit.
‎Voi ce căutați aici?